Kan du inte sova?
Klockan är ett, Dorothy.
- Tant Em? - Vad är det, käraste?
Jag önskar jag kunde somna lika lätt som Toto.
Snart kan du det.
Vi har inte råd att betala den här läkaren.
Vi får låna pengar av Garnet.
Det är välgörenhet, Em.
Hon är min syster. Det är inte välgörenhet.
Det är sex månader sedan tornadon,
och Dorothy har förändrats.
I morgon far vi till Cottonwood Falls för att söka hjälp.
Hon talar hela tiden om en plats som inte finns.
Talande plåtmän, gående fågelskrämmor, förtrollade skor.
Ett stjärnfall, Toto.
Ett stjärnfall.
Nej, Toto!
La du något ägg imorse, Billina?
Vi ser efter.
Var är ditt ägg, Billina?
Om du inte lägger ägg,
säger tant Em att du får bli hönsstuvning.
En nyckel, Toto.
"O... Z."
Oz.
Tant Em!
Se, tant Em! En nyckel från Oz!
Det där är en nyckel till vårt gamla hus.
- Den har jag använt tusen gånger. - Nej, titta.
Det är ett bevis. "O, Z." Oz.
- Dorothy... - Mina vänner skickade den, med stjärnan.
Minns du vad vi sa?
Att jag inte skulle tala om Oz?
Och varför?
För att allt finns bara i min fantasi.
Jag vet att du inte vill gå till doktorn.
Men du har inte kunnat sova sedan tornadon.
Och då orkar du inte hjälpa mig.
Mina vänner är i fara.
- Det vet jag! - Vi är i fara, Dorothy.
Vi förlorade huset i tornadon.
Nu behöver vi ta dubbla huslån.
Vintern är på väg. Det nya huset är inte klart än.
Han har ju brutit benet.
Benet är läkt nu.
Skynda dig på. Vi är redan sena.
Hej då, farbror!
Kom nu hem innan det blir mörkt!
Jadå!
Hoppla, seså!
Gå hem, Toto.
Klarar han sig, tant Em?
Jadå.
Gå hem!
Hoppla.
Jag har aldrig åkt längre än Franklin.
Plåtman
brukade vara av kött och blod, men så högg han av sig benet.
Han tillverkade ett plåtben,
men sedan förtrollade en häxa hans yxa,
och han fortsatte hugga sönder sig tills hela han var gjord av plåt.
- Till och med huvudet... - Det räcker så, Dorothy.
Du sa något om en tiger?
Ett lejon. Det fega lejonet.
Kunde han också prata, precis som Fågelskrämman och Plåtman?
Ja, alla djuren i Oz kunde prata.
Hur kom du tillbaka från Oz?
Med mina förtrollade skor.
Och hur...
fungerade det?
Man tog dem på sig och slog ihop hälarna tre gånger,
och sedan sa man, "borta bra men hemma bäst."
Var finns skorna nu?
Jag tappade dem.
De ramlade av på tillbakavägen.
Jag vet hur jag kan få dig att bli gladare, Dorothy.
Detta elektriska underverk kommer hjälpa dig att sova.
Och den tar också kål på dina elaka vakendrömmar
som du berättat om.
Gynnaren här har ett ansikte.
Ser du?
Här är ögonen och här är näsan,
och här hans mun.
Men vad är det här? Dorothy?
Visst är det hans...tunga!
Eller hur?
- Gör det ont? - Nej!
Den styr en elektrisk ström.
Din tant, hon vet att vi står inför en ny tidsålder.
Om två månader skriver vi år 1900.
Ett nytt århundrade. Det tjugonde århundradet.
Ett århundrade fullt av...elektricitet.
Vår hjärna är en elektrisk maskin. Bara en maskin, inget mer.
När den går i sönder, genom, till exempel, ett slag i huvudet,
producerar hjärnan överflödig ström.
Detta strömöverflöd blir till drömmar och amsagor.
Vi vet nu att ibland blir det fel på vår hjärna.
Och då kan man få sådana drömmar som du har.
Men nu kan vi kontrollera detta strömöverflöde.
Ja.
DELETE
Jag måste hem innan det blir mörkt.
Det förstår du säkert?
Här är din lunch. Jag trodde att det här skulle gå fortare.
Någon lunch behövs inte. Vår egen mat är utmärkt.
Var nu en duktig flicka,
lyd doktorn och sköterskan
så kommer jag tillbaka imorgon,
och då åker vi hem!
Jag har aldrig lämnat henne hos främlingar förr.
Hon är i goda händer här.
Tar du med Toto när du kommer tillbaka?
Visst gör jag det.
Den där behövs inte!
Stanna här tills vi kommer för att hämta dig.
Om du vill, kan du sova lite.
DELETE
Tant Em.
Du får den här av mig.
Tack.
- Snart är det Halloween. - Ja.
Varför kom du hit, Dorothy?
Jag kan inte sova.
Och jag talar om ett ställe där jag var fast ingen tror att det finns.
Jag måste gå. Jag kommer tillbaka.
Kommer du med oss, Dorothy?
- Ligg ner. - Jag vill nog hellre sitta upp.
- Vad sa din tant åt dig? - Att lyda er, miss Wilson.
Ligg ner då.
Varför binder ni fast mig?
Så att du inte ramlar av.
Jag kom hit i vår kärra och ramlade inte av en enda gång.
- Någon skrek förut. - Nej då.
Hej, Dorothy. Hur mår du?
Jag vill inte vara fastbunden.
Var bara lugn.
Vad är det där?
De sätter vi på dina öron.
Snart tar de bort de otrevliga drömmarna ur ditt huvud.
Och när du vaknar upp, så har de försvunnit för evigt.
Provkör. På.
Av.
Nu är vi snart klara.
- Allt klart? - Ja, doktorn.
Kära nån.
Jag tar hand om det. Du får kontrollera generatorn.
- Vem där? - Fort! Du måste ut härifrån.
Vem skriker?
Skadade patienter låser de in i källaren.
Fort!
Kom tillbaka!
In här, fort!
Jaså!
Spring, Dorothy!
Kom nu!
Skynda dig, Dorothy!
Stanna!
- Dorothy! - Ta min hand!
Dorothy!
Hoppa!
Stanna!
Här, Dorothy!
Håll i mig!
- Vad är det? - Jag försökte bara lägga ägg.
Billina?
Vem trodde du det var?
Vad gör du här? Har du varit här hela natten?
Jag är alldeles för blöt.
Hur stor är den här dammen?
Det är nog ingen damm.
- Fast kanske är det en damm ändå. - Det sa jag ju.
Vart tog resten av vattnet vägen?
Vart tog Kansas vägen?
Underligt ställe för en hönsbur.
När lärde du dig tala? Jag trodde att höns bara kunde kackla.
Konstigt, va? Vad sägs om min grammatik?
Om vi var i landet Oz, skulle jag inte vara förvånad över att du kan prata.
Nu försvinner vattnet.
Vi står på bar backe.
Oz.
- Kanske det här är Oz! - Oz?
Jag ska ta mig omkring och försöka hitta lite frukost.
Vänta!
Om detta är Oz, då är det här den dödliga öknen.
Den omringar Oz. Förra gången flög jag över den, i huset.
Allt levande som rör vid den förvandlas till sand.
Sådan tur jag har.
Om vi kliver på stenarna klarar vi oss.
Försiktigt.
Ett, två, tre!
Såja.
- Nu ska vi hitta lite frukost. - Det var på tiden.
Sen går vi till Smaragdstaden och hälsar på min vän Fågelskrämman.
- Fågelskrämman? - Han är kungen av Oz, Billina.
Titta! Ett lunchlådeträd.
Vad hände med frukosten?
Nu vet jag att vi är i Oz.
Plocka inte en omogen korg.
De där ser mogna ut.
Den här tar vi nu, och den här sparar vi till senare.
- Vi kan dela lunchlådan, Billina. - Vänta lite. Fina maskar här.
Jag undrar vad som finns inuti.
Det är...en skinksmörgås!
Tur att det inte var grillad kyckling.
Billina, vi är tillbaka i Oz!
Jag kan visa dig folk och saker som ingen skulle tro på.
Ers majestät, hon har återvänt till Oz.
Bra. Bevaka henne.
Vad står på? Vad händer?
Hon har... en höna med sig!
En höna!
Var är alla dina vänner? Var finns alla?
Jag vet inte, Billina. Oz är rätt så stort.
Jag gillar inte det här. Det gör mig nervös.
Vårt gamla hus, Billina!
Det som tornadon blåste bort!
- I det här kom jag till Oz första gången. - Verkar ha varit en svår resa.
Det här var mitt gamla sovrum.
Och därinne var köket.
Här landade vi på den onda häxan Östan.
- Onda häxan? - Men var finns lilleputtarna?
Vad pratar du om, käraste?
Åh, nej.
- Nej! - Det är bara en gul tegelsten.
Du förstår inte, Billina.
Det här var den gula tegelvägen!
Den leder till Smaragdstaden!
Dorothy!
Vänta på mig!
Åh, nej! Vad kan ha hänt?
Ers Majestät,
de har upptäckt den gula tegelvägen,
och är på väg till Smaragdstaden.
Bra. De kommer aldrig förbi Mombi.
Det där, Billina, var Smaragdstaden.
- De rör sig inte så mycket, va? - Alla har förstenats.
Hela denna väg för att se på en hög andefattiga.
VARNING FÖR HJULARNA
"VARNING FÖR HJULARNA."
- Vad är en hjulare? - Dem minns jag inte.
- De här har förlorat sina huvuden. - Oansvarigt gjort.
Akta dig, Dorothy!
Skogshuggaren av plåt!
Vad hände med dig?
Vad hände med alla?
Åh, fega lejonet!
Vad hände dig?
Kom hit, höna!
En hjuling!
Hitåt, Dorothy!
Fort! Ditåt!
Nu är du fast!
Höna!
Nyckeln!
Ta henne!
Förr eller senare måste du komma ut!
Då sliter vi sönder dig och kastar dig i dödliga öknen!
Jag har inte gjort er något!
Har inte du en stulen lunchlåda i handen?
Och visst har du en höna med dig?
En höna!
Nomekungen tillåter inga hönor i Oz!
Vem är nomekungen?
Vad ska vi nu göra, Dorothy?
Vad är det?
Jag vet inte.
"Oz kungliga armé"
Armé? Det där är bara gammalt skräp,
precis som kopparkitteln på bakgården därhemma.
Billina, här finns instruktioner!
"Patenterad uppdragbar mekanisk man."
"Gör allt förutom att leva."
"För tankar, dra upp nummer ett, under vänster arm."
"För tal, dra upp nummer två, under höger arm."
"För gång och handling, dra upp nummer tre, på ryggen."
"Garanterad att fungera i tusen år."
Det tror du väl ändå inte på?
Inte vet jag. Jag ska dra upp honom så får vi se.
Jag börjar med tankarna.
Jag undrar vad han tänker på.
Jag drar upp hans tal, så kanske han berättar.
Han kanske kan tala om för oss vad som hände med Smaragdstaden.
- Godmorgon, lilla flicka. - Godmorgon, sir.
Är du Dorothy Gale?
- Ja, sir. - Trevligt att träffas.
Jag heter Ticktack, och är Oz kungliga armé.
Hans Majestät Fågelskrämman låste in mig här och bad mig vänta på dig.
Vad hände med Smaragdstaden? Var är Fågelskrämman?
Jag vet inte. Allt levande förstenades.
När du inte kom, skrek jag på hjälp tills min röst slutade fungera.
Då gick jag fram och tillbaka tills mina rörelser slutade fungera.
Sen stod jag still och tänkte tills mina tankar slutade fungera.
Jag minns inget mera förutom att du drog upp mig igen. Tack.
Varsågod. Det var Billina som hittade nyckeln.
- Billina? - Här borta.
God morgon, fru höna. Var fann du nyckeln hit?
- Borta vid grishon. - Grishon?
I Kansas.
Fågelskrämman måste ha sänt den till dig på något vis.
Om det går bra, herr Tack, så drar jag upp ert rörelseverk.
Det vore utomordentligt. Kalla mig Ticktack.
Varför blev inte du förstenad?
Jag är inte levande, och så ska det tack och lov förbli.
Det första vi måste göra är att fly från hjularna.
De är här utanför. De vill kasta oss i den dödliga öknen.
Från och med nu är jag din lydige tjänare.
Om du håller mig uppdragen.
Se till att tankeverket är extra hårt spänt så ska jag fundera ut en plan.
Lunchlådan?
Hjulingarna är knipsluga.
Milde himmel.
Spring uppför trappan. Jag tar hand om det här.
Kom hit!
Du lär ångra att du behandlat mig så här! Jag är jätteruskig!
Jag är bara en maskin och kan varken vara glad eller ledsen.
Var är Fågelskrämman? Och vad har hänt med Smaragdstaden?
- Svara henne! - Nomekungen!
Han intog Smaragdstaden och tog alla smaragderna.
- Han förstenade alla. - Och Fågelskrämman?
Det finns bara en person som vet var Fågelskrämman finns.
Och det är prinsessan M-M-M-Mom...
Prinsessan Mombi!
- Henne minns jag inte. - För oss till Mombi.
Nej!
Snälla, släpp mig!
- Släpp honom, Ticktack. - Nu uppför du dig.
Jag ska uppföra mig.
DELETE
Uppför dig själv!
Hallå?
En sådan röra!
Kom, Ticktack.
Den här Mombi är väldigt ordningsam av sig.
Det är nog den här vägen.
Ursäkta mig, men är ni prinsessan Mombi?
Hjälp mig upp.
Jag ska nog ta på mig något mera... passande.
Följ med mig. Dina vänner kan stanna här.
Vi letar efter Fågelskrämman.
Jag tror nummer fyra blir bäst.
Vad tycker du?
Ni är mycket vacker.
Visst är jag det.
Vem är du? Vad gör du här?
Jag heter Dorothy Gale.
Vad hände med Fågelskrämman?
Kom närmare.
Nomekungen tog Fågelskrämman och smaragderna med sig hem.
Alla andra förstenade han.
Du blir nog tilltalande då du växer upp.
Inte alls vacker,
men du är ganska...söt.
Du är olik mina andra huvuden.
Jag låser in dig i tornet ett par år tills ditt huvud växt klart.
- Och sen tar jag det. - Det gör du inte!
Jag kommer, Dorothy.
Oroa dig inte. Jag räddar dig.
Dig ska jag äta upp till frukost!
- Hjälp mig, Ticktack! - Stopp!
Kära nån. Mitt rörelseverk har stannat.
Så dumt. Mitt slagsmål med hjularna använde nog mer kraft än vanligt.
Det hjälps inte, Ticktack.
Vad gör du med Ticktack?
Alla kommer att tro att han är en ny staty.
Nomekungens berg.
Om det här är Oz, Dorothy, då vill jag hellre vara i Kansas.
Vad?
- Om vi bara kunde flyga, så som du kan. - Bara då jag var yngre.
Mamma?
Är det du, mamma?
Nej.
Jag heter Dorothy Gale.
Jag trodde att min mamma kanske kommit tillbaka.
Vad är det här, en man eller en melon?
En pumpa, tack. Jag heter Jack.
Jack Pumpa.
Kan jag be dig om en tjänst, Dorothy?
Kan du se om mitt huvud har börjat ruttna?
Är jag mjuk någonstans?
- Hur känns det? - Mycket fint, sir.
Tack. Jag har varit levande så kort tid,
och jag vill inte ruttna innan jag ens sett världen.
Kan du hjälpa till med att sätta ihop mig?
Knyt på armen, är du snäll.
Mitt andra ben har också fallit av.
Är du säker på att du inte är min mamma?
Helsäker, Jack.
Min mamma byggde mig så att vi kunde skrämma häxan Mombi.
Hon ställde mig där Mombi skulle se mig.
Och visst dök hon upp. Först blev hon rädd.
Men sen blev hon arg. Hon har ett rysligt humör.
Jag vet.
Var fick hon tag i alla huvuden?
Såg du de huvudlösa dansflickorna därute?
Det var där hon fick tag i dem.
Mombi tänkte förstöra mig.
Men hon ville också pröva ett livspulver hon fått från en trollkarl.
Så det gjorde hon.
Och det fungerade.
Här är jag!
Livspulver?
Man pudrar det över något och det får liv.
Har Mombi kvar det?
I så fall finns det i skåp 31, med originalhuvudet.
- Vad hände med din mor? - Hon försvann. Mombi förtrollade henne.
Sedan kastade hon mig i hörnet och sa att hon skulle göra paj av mig.
Men hon bar huvud nummer 22 då
och har nog inte burit det sedan dess för hon verkar ha glömt av mig.
Hör på! Nu vet jag vad vi måste göra.
Är det där Ticktack?
Dorothy, får jag kalla dig min mamma även om det inte stämmer?
Tack.
Ticktack, hör du mig?
Säg ingenting.
Det här är Jack.
När jag dragit upp dig
följer du med honom så förklarar han vad vi ska göra.
- Förstod du alltihop? - Jag förstår bättre än vad du gör.
- Bra. Hämta huvudet. - Ja, sir!
Var är repet, Billina?
Kom hit, Billina.
Just det.
Vad är det där?
Ett Gumphuvud.
Här finns en kvast, Ticktack.
Den blir en toppensvans.
Utmärkt. Nu ska vi gumpa huvudet längst fram,
och binda samman Jacks fötter.
Bind samman mina fötter.
Hämta spiselhyllan och bordet, och besmörj palmbladen!
Visst. Besmörj palmbladen!
Just det, Jack. Vänster, höger, fel.
Vad menar du?
Småflickor och pumpahuvuden får hönor att rymma från hönsburen.
Hönsburen?
Var är mitt livspulver?
Mombi har vaknat!
- Den är inte klar! - Ticktack blev galen!
- Kittla mig! - Hans hjärnverk har slutat fungera.
Om hjärnan slutade fungera hur kan han då prata?
Sådant händer ofta, Jack.
Knyt fast palmbladen vid soffan, fort! Hjälp honom, Billina!
- Vi behöver mera rep! - Skynda på!
Tack, Dorothy. Nu mår jag bra igen.
Gå till dörren, håll utkik efter Mombi.
Okej, Dorothy.
Glöm inte huvudet, det måste se vart det flyger.
- Det fungerar inte! - Det fanns nog några magiska ord också.
- Vilka ord? Tänk efter! - Tänk?
- Du måste minnas! - Jag levde ju inte. Hur kan jag då minnas?
Läs instruktionerna, Dorothy!
- Jag förstår inte orden! - Läs dem ändå.
"Weagh, teagh,
peaugh."
- Peaugh? - Just det!
Skynda på!
Jag ska sätta stopp för er!
Nu kommer hon!
Hjälp Ticktack ombord. In med dig, Billina!
- Vänta på mig! - En höna?
- Kan du flaxa med vingarna? - Jag har inga vingar.
- Det har du nu! - Du verkar ha rätt!
- Hoppa upp, Ticktack! - Hjälp mig upp, Dorothy!
Jaså!
- Flyg! - Vänta på mig.
Jack!
Stopp!
Flyg!
Vi klarade det!
- Hjälp mig! - Håll i dig, Jack!
Räck mig din hand, Jack.
Hjälp mig, Ticktack.
Vakna! Upp med er!
Vakna! Titta!
Dorothy Gale flyr!
Hämta dem! Skynda er!
Allihop! Sätt fart!
Och se till att få med hönan!
Kom inte tillbaks tomhänta!
Det sista jag minns är att jag vandrade genom skogen
och att jag hörde ett högt ljud.
Och nu flyger jag genom luften.
Vad är jag nu?
Du är en...en sak
med ett Gumphuvud.
Vi byggde dig och gav dig liv
så att du kan föra oss till nomekungen för att rädda Fågelskrämman.
Jag räcker nog inte så länge. Jag är inte så välgjord.
Säg inte så.
Hur vet vi var vi ska landa? Det ser så mörkt ut därnere.
Nomekungens berg låg rakt framöver.
Tror jag.
Låt oss fortsätta flyga tills gryningen.
Då kan vi nog hitta ett säkert ställe att landa på.
Bra idé, Ticktack.
Herr Gump? Kan ni fortsätta rakt framåt?
Jag tror inte jag kunde vända om jag ville ens.
Kan vi inte flyga hem till Kansas?
Vad som än händer,
så är jag väldigt trött just nu.
Jag är så glad att jag har mitt eget trötta huvud kvar.
God natt, mamma.
Godnatt, Jack.
Ozma.
Ingen hjälper dig.
Ingen vet var du finns.
Och det finns ingen kvar som vet vem du är.
- Vilka är de? - Hjulingar.
Herr Gump, kan ni flyga fortare?
Bara om en av er hoppar av.
Ticktack, du är tyngst.
Den dödliga öknen.
Vi flyger över den dödliga öknen, Jack.
Vakna, mamma!
Vad är det som händer?
Repen håller inte längre.
Jag visste det! Vi går sönder.
Landar vi nu, mamma?
Det andra repet!
Jag gör det!
Hjälp!
- Hjälp mig, mamma! - Jack!
Skynda dig!
Flyg neråt. Jack tappade sitt huvud.
- Vi räddar dig, Jack! - Jag är inte byggd för att vända.
- Du måste försöka! - Okej då.
Fast jag vet inte hur man gör.
- Håll i dig, Ticktack! - Ja, Dorothy.
Håll i dig, Dorothy.
Kan du höra mig, Jack?
Jag...känner mig...
väldigt...snurrig!
- Tack, mamma. - Hjälp mig!
Jag ska rädda dig.
Överge skeppet!
Om jag haft en mage skulle jag mått illa nu.
Jag...är ledsen...
mamma!
Ingen fara, Jack!
Det kan inte hjälpas!
Det var en säregen upplevelse.
- Hjälp mig upp! - Ticktack!
Tack, Dorothy.
Jack, mår du bra?
Varför står alla på huvudet?
Var är vi?
På nomekungens berg.
Nomekungen.
Tack, Dorothy.
Var försiktig, Ticktack.
Ja, Ers Majestät? Ni kallade?
Vad är det för oväsen däruppe?
Jag vet inte, Ers Majestät.
Ta reda på det då!
Och Gumpen? Han har gått i tusen bitar.
Det var på tiden.
Jag trivs bättre som ett löst huvud.
Vi bör nog binda fast honom vid soffan. Då kan han åtminstone gå.
Varje huvud bör ha en kropp, om det ska ta sig fram.
Det verkar inte som om vi kan ta oss fram här.
Hon flydde från Mombi och korsade den dödliga öknen.
Nu står hon på vårt berg, tillsammans med en liten armé.
Hon är mäktigare än jag trodde.
Och hönan?
Jag kan inte se någon höna.
Det här är förfärligt. Tänk om jag möter en annan Gump.
Då dör jag en andra gång, av skam.
Du behöver inte oroa dig för att möta andra Gumpar häruppe.
Vilka är ni
varför har ni kommit till mitt kungarike
och hur kan jag stå till tjänst?
- Det måste vara nomekungen. - Var? Jag kan inte se någon.
Jag heter Dorothy Gale, Ers Majestät.
Här är mina vänner: Ticktack, Jack och Gumpen.
Dorothy Gale från Kansas?
Ja, Ers Majestät.
Vi ber om att du friger Fågelskrämman och återuppbygger Smaragdstaden.
Du tror att jag stulit något, Dorothy,
och du vill att jag lämnar tillbaka det?
Ja, Ers Majestät.
Om någon stjäl något så tycker du att de borde ge tillbaka det?
Ja, Ers Majestät.
Och om de inte vill ge tillbaka det?
Tja...
då har vi kommit hit med vår armé för att bekämpa dig
och för att tvinga dig att ge det tillbaka.
Armé?
Varför skrattar han, mamma?
- Akta dig! - Jag försöker!
All världens ädelstenar
tillverkas här
i mina underjordiska domäner.
Alla tillverkas för min skull,
av mina nomer.
Tänk hur det känns
då någon från världen ovanpå
gräver sig ner och stjäl mina skatter.
Alla smaragderna i Smaragdstaden
tillhörde mig.
Jag tog bara tillbaka det som var mitt.
- Men du har så mycket! - Ursäkta?
Du har så mycket!
Det handlar inte om det.
Men jag är inte tjuven här.
- Dorothy! - Fågelskrämman!
Det är din vän som är tjuven.
Vad hände med Fågelskrämman?
Jag förvandlade honom till en prydnadssak.
En lustig och tilltalande prydnadssak för mitt palats.
Det hade jag planerat att göra för länge sedan,
och då du kom hit
mindes jag.
Tack.
Han stal ingenting! De fanns där då han kom!
Han stal inga smaragder. De fanns redan där.
Han...
Smaragderna... Han stal ingenting.
Nej. Gråt inte.
Stackars Dorothy Gale från Kansas.
Jag insåg inte att han betydde så mycket för dig.
Han stal inte smaragderna. De fanns redan där när han blev kung.
Allt är inte förlorat, Dorothy.
Jag vet hur jag kan få dig att bli gladare.
Du och dina vänner kan få leka en lek,
och då får du säkert Fågelskrämman tillbaka.
Det skulle du säkert riskera något för, eller hur?
Var är Dorothy? Var är hönan?
- De rymde. - Åt det hållet.
Hon kom in i nomekungens berg!
Vi måste varna honom om hönan!
För mig till nomekungen, era idioter.
Ni kan inspektera min samling med prydnadssaker.
Var och en får tre chanser
för att gissa vilken sak som är Fågelskrämman.
Om ni rör vid rätt sak
och samtidigt säger "Oz",
så blir Fågelskrämman levande igen
och ni får lov att lämna palatset.
Låter det rättvist?
Vi har inget annat val. Han är en stor magiker.
Vi har tur som inte har blivit förstenade än.
Okej, vi accepterar.
Bra!
Låt soffan börja.
Jag har ingenting att röra något med.
Använd dina horn.
Jag sa ju att det räckte med huvudet.
Lycka till, herr Gump.
Skall vi ha lite... förfriskningar
medan vi väntar?
- Hur smakar det? - Gott.
- Vad är det? - Kalkstenspaj
och hett, smält silver.
Smält silver?
Kungen sa något om en risk.
Vad riskerar vi?
Vad var det?
Varsågod nästa.
- Lyft upp mig. - Jag kommer, Ticktack.
- Tack. - Var är Gumpen?
- Han blev till en prydnadssak. - Vad menar du?
En prydnadssak. En dekoration.
Han gissade inte rätt
och nu är han istället en del av min samling.
Det är orättvist!
Du sa att du var villig att ta en risk.
För mig är det rättvist,
och vad jag tycker är allt som betyder något.
Men du berättade inte det för oss.
Ni frågade aldrig.
Kanske vill ni besöka min smältugn!
Nästa!
- Pumpahuvudet. - Jag?
Att bli en prydnad blir nog svårast för dig, Dorothy,
eftersom du är van vid att sova och äta och sådant.
Jag äter och sover aldrig, så jag kommer inte att sakna det.
Prata inte så, Jack. Vi blir inte till prydnadssaker.
Ticktack lever ju inte ens.
Jag har alltid värderat min livlöshet.
Var försiktig, Jack.
Du också, Billina.
Vi är långt ifrån Kansas, Dorothy.
Fortare!
Hör ni? Fortare! Fortare!
Eländiga, långsamma kreatur!
Jag hoppas inte så mycket på Jack.
Han har många utmärkta egenskaper,
men tankeverksamhet hör inte dit.
Kanske han har tur.
Två gissningar...kvar.
- Behöver du dras upp? - Mitt tankeverk kan nog dras åt lite till.
Synd att du inte är
självuppdragbar.
Hälften av dina besvär beror på att du behöver dras upp.
Fortare!
Nästa, Oz armé!
Lugn, Dorothy. Jag ska gissa rätt.
Varför kom du hit?
Jag berättade varför.
Kom du hela vägen hit bara för Fågelskrämmans skull?
Är du säker på att du inte sökte efter de här?
- Mina förtrollade skor! - Nej.
Nej. Mina förtrollade skor.
En dag föll de från himlen.
Du hade så bråttom hem.
De är mycket mäktiga.
Med hjälp av dem kunde jag intaga Smaragdstaden.
Tack.
Oz armé har slutat gissa
och står nu alldeles stilla, mitt i rummet.
Er...armé
har slutat gissa och står helt stilla
mitt i rummet.
Hans rörelseverk måste ha slutat fungera.
Jag drog upp hans tankeverk,
men jag glömde att dra upp hans rörelseverk.
Gå du in och dra upp honom.
Sen kan du stanna där
och gissa själv.
Dorothy.
Du behöver inte gå in.
Jag kan använda skorna
och skicka hem dig.
Och när du kommer tillbaka hem,
så tänker du aldrig mer på Oz.
Och mina vänner?
Glöm dem. Du kan inte hjälpa dem alls.
Borta bra men hemma bäst.
Ticktack!
Ticktack?
Du är ju uppdragen, Ticktack.
Varför stannade du?
Det var ett knep för att få in dig hit.
Låtsas att du drar upp mig.
Jag har en idé som kan rädda oss.
Jag har en gissning kvar,
och om jag gissar fel,
kan du kanske se vad jag blir förvandlad till.
Det kan ge dig en ledtråd.
En sådan bra idé!
Min stålverkshjärna måste vara skadad
för jag har svårt att gissa.
Ticktack.
Gråt inte.
Beredd?
Oz.
Ticktack.
Ticktack?
Nu är du ensam kvar, Dorothy Gale.
Stopp!
Öppna! Säg åt honom att det är viktigt!
Oz.
På knä!
Längre ner.
Längre ner!
Oz.
En gissning kvar.
Dorothy Gale har återvänt.
Jag vet. Det var du som skulle föra henne hit.
Hon stal min nyckel, mitt livspulver
och värdefulla antikviteter som hon gjorde en flygande soffa av,
och hon är på väg hit.
Du vet.
Jag vet allt.
Hon är redan här, men inte så länge till.
Varför väntade du med att förvandla dem?
Det är roligare på det här viset.
Om hon gissar rätt och får höra om Ozma...
Ozma?
Har du låtit henne rymma också?
Nej.
Då finns det inget att oroa sig för.
Snart finns det ingen kvar
som minns Oz,
och då blir jag alldeles mänsklig.
Oz.
Dorothy!
Blixt och dunder!
- Fågelskrämman! - Dorothy.
- Du var grön. - Vad?
- Du var en grön prydnadssak. - Var jag?
Kanske de från Oz blir till gröna prydnadssaker.
Bomber och krevader!
Grön.
Den är grön!
Du lät henne komma undan!
Den är grön, Dorothy.
Oz!
Det var du! Gumpen!
Pest och pina!
Leta efter gröna saker, fort.
Vi måste hitta Ticktack, Jack och Billina.
Du hade henne och du lät henne komma undan!
Det var inte mitt fel! Om du gett mig en riktig armé...
Jag ska ta hand om dig...senare!
Vad?
Hjälp mig!
Dorothy!
Vad händer? Jag skulle just fråga dig samma sak.
- Fågelskrämman! - Dorothy!
Lugn, Dorothy.
Stopp!
Dorothy!
Den är grön!
- Stopp! - Oz!
- Jack! - Mamma! Var är jag?
Vad står på? Vem är det där?
Stopp!
Vi har inte gissat färdigt än.
- Du lovade att om vi gissade rätt... - Jag är trött på lekar.
Jag är trött på er alla!
Vi börjar väl med soffan?
Dra!
Nästa - pumpahuvudet!
- Nej! - Spring!
Spring! Skynda dig!
Snabbare!
Nomer!
Tillbaka!
Den här vägen!
Spring, fort!
Kom! Fågelskrämman!
Mamma!
Nej!
Kära nån!
Billina.
Mamma!
Ett...ägg?
Gift.
Släpp ner mig.
Mamma!
Mamma! Akta dig!
Jag la äntligen mitt ägg!
Åh, mitt huvud!
Vet...ni...inte...
att ägg är...giftiga?
Gift, minsann!
Gift.
Giftiga...för...nomer!
- Skynda på, Dorothy! - Ja!
Vad gör vi nu?
Jag önskar oss alla tillbaka till Oz, i säkerhet,
att Smaragdstaden återuppbyggs och alla dess invånare återupplivas!
Detta liv är märkligare än mitt förra.
Var är Ticktack?
Vi hittade inte honom.
Var fick du den där ifrån? Det hänger en medalj i din krona.
Det måste ha följt med från prydnadssamlingen.
Rör den, Dorothy.
Oz!
Dorothy. Mitt tankeverk måste ha gått i botten.
Jag minns inte hur vi for från nomekungen.
Allt är bra nu.
Bli drottning av Oz, Dorothy.
Bli drottning av Oz!
Ni är de bästa vänner som finns.
Men jag måste åka hem.
Vi förstår, Dorothy.
Gör ni?
Jag önskar att jag kunde vara på båda platserna samtidigt.
Titta! Bakom dig, i spegeln!
Det är du.
Jag trodde att du drunknat.
Hjälp mig genom glaset, Dorothy.
Du är så vacker.
- Vad heter du? - Ozma.
Mamma! Min riktiga mamma.
Hon är Ozma, drottning och rättmätig härskare av Oz!
Hennes far var kung av Oz innan trollkarlen kom hit.
Ozma växte upp som Mombis slav.
Då nomekungen lovade Mombi 30 huvud om hon höll Ozma hemlig,
så låste hon in henne i spegeln.
Jag förlåter Mombi.
Dorothy har fråntagit henne all hennes magiska kraft,
och en häxa utan magiska krafter är en usel stackare.
Det är ett faktum.
Önska mig tillbaka till Kansas, snälla.
På ett villkor.
Jag ska titta på dig då och då,
och om du någonsin vill komma åter till Oz,
skall jag se till att det sker.
Adjö, Dorothy.
Kommer du inte med tillbaka, Billina?
Nej. Inte till den där gamla tråkvärlden.
Adjö, Dorothy.
Nej. Jag menar, händer det redan?
Jag har inte sagt adjö än.
Hejdå, fega lejonet.
- Adjö, Dorothy. - Ticktack.
- Hej, Dorothy. - Jag glömmer aldrig någon av er.
Hälsa hönorna.
- Dorothy... - Jag älskar dig så mycket.
- Farväl! - Adjö, Dorothy.
Farväl, Dorothy!
Det är så ljust.
Jag älskar er alla! Adjö!
Adjö.
Toto?
Toto!
Dorothy?
Mår du bra?
Toto hittade mig.
Jag hade nästan gett upp hoppet.
Kom här, raring.
Det är Dorothy!
Blixten slog ner i kliniken och huset brann ner.
Alla förutom doktor Worley räddades.
Han sprang in för att rädda sina maskiner.
Godmorgon, allihopa.
Hej, älskling.
Ozma.
Tant Em, kom och se!
Vad är det, käraste? Jag är upptagen.
Ingenting. Bara en spegelbild.
Vad är det, Dorothy?
Det är skönt med ett eget rum, eller hur?
Rätta till spegeln.
Kom nu, ni två.
Det är för vackert väder för att vara inomhus.
Kom, Toto.
Duktig hund!